153 
I harjfen Svensk beskickning vai il bättre vald, oeli 
ora bvaiken de fördelar, som af förbundet med 
^ England kunnat upphämtas, eller bemedlingen af 
i eii fred mellan Sverige och Frankrike samt dess 
förbunds-makter, livartill Engelska kabinettet sjelf ;^ 
ville medverka, lyckades, så var felet visserligen ' 
icke den Svenska beskickningens. Det vackraste 
Ijksom mest ojäfviga vitsord om Brinkmans för- 
tjenst, 1 underhandlingarne vid denna kritiska 
tidpunkt, lemnade sjelfva Frankrikes dåvarande 
sändebud i Stockholm, Bourgoing, i sina anteck- 
ningar. Den Svenska ministern i London erhöll, 
intill Gustaf Adolfs fall, af sin Konung medde- 
landen, som både till innehåll och form omöjli- 
gen kunde offentliggöras, och då, efter thron- 
förändringen, Sverige slöt sig till Frankrike, hvaraf 
en brytning med England blef en nödvändig följd, 
var hans ställning lika brydsam. Emellertid för- 
blef Brinkmans personliga anseende inom den di- 
plomatiska korpsen oförminskadt, eller rättare till- 
växte i den mån han visste, så långt den enskildta 
talangen och en aktningsbjudande karakter kunde 
sträcka sitt inflytande, upprätthålla sitt lands och 
sitt eget anseende. Hans hus var fortfarande en 
mötesplats för allt hVad London ägde utmärktast 
i snille, bildning och konst, och hans litterära 
aftonkrets skattades högre, än andras mest lysande 
fester. Den personliga vänskap, som förenade 
honom med Canning, fortfor äfven sedan deras 
politiska förbindelser upphört. 
Sedan Napoleon förelagt Svenska Regeringen, ' 
att bryta de vänskapliga förhållandena med Eng- 
land, eller, i motsatt fall, att vänta en ny brytr 
ning med Frankrike och dess bundsför vand ter 
(h varpå äfven snart Sveriges aftvungna krigsför- ^ 
klaring emot England följde), återkallades Brinrman ^ 
