157 
f^^aWi ma förhållande till våra förnämsla snillen, 
ä(^tensom till flera bildade fruntimmer. De, som 
löottogo dylika skrifvelser, stundom af betydlig 
omfattning (förf. af , dessa rader har sett ell så-^ 
dant bref på 114 q vartsidor), insågo lätt, att 
brefFormen endast var vald, för att deri nedlägga 
tankar för framtiden, hvilka, sagda till vänner, 
söm kunde såsom samtida till händelserna vits- 
orda deras sanning, ägde för efterkommande mera 
tillförlitlighet, än om författaren meddelat dem i 
éfterlemnade anteckningar, dem ingen medlefvande 
kontrollerat. Antalet af Brinkmans bref, skrifna 
för att förvaras, är otroligt. Ensamt de, som 
tillegnades Pseudonymen Stella, utgöra öfver 1000. 
Af den omsorg, med h vilken han författade äfven 
den minsta biljett, hvari han alltid nedlade nå- 
got drag som förtjenade bevaras, tycker man sig 
se, att han ständigt liksom anade möjligheten af 
en framtida tryckning. En med kritik ordnad 
samling af Brinkmans bref skulle bli f va för våra 
efterkommande en värderik källa för politiska, 
litterära och sällskapliga upplysningar, samt skän- 
ka brefskrifvaren sjelf ett utmärkt rum bland 
författare i den skrifart, hvars mönster äro Pli- 
Nius och Sevigné. Det fordrades en förening af 
sä olika egenskaper, som Brinkmans, för att egna 
en så stor del af sitt lif åt ett dylikt författar- 
skap. Han var lärd, tänkare, statsman, skald, 
samlare, sällskapsman; med tankedjup, skarpsin- 
nighet, ordningssinne och inbilJningsgåfva, var han 
finkänslig som en qvinna och njöt som ett barn 
af det nyaste för dagen. Det fanns intet före- 
mål, som han ej med liflighet omfattade; intryc- 
ken jagade hvarandra och gåfvo honom sällan 
rådrum till arbeten, som kräfde uthållighet. Hans 
begär att läsa allt i litteraturens alla grenar, 
