162 
liaii ännu nägra täcka verser lill ett par unga 
skönheter. Till egenheterna af hans lif kan räk- 
nas, alt man ej besläm(Jt vet, när hans jordiska 
tillvaro uppliörde. Han låg sällan afklädd, icke 
ens som sjuk, ulan slumrade vanligen sittande i 
en stol. Nätterna voro i alhnänhet hans bästa 
arbetstid och han kunde, oaktadt sin höga ålder, 
under den niörkaste årstiden, läsa och skrifva, 
utan glasögon, vid ljus, ifrån kl. 3 på eftermid- 
dagen, då det mörknade, till kl. 9 på morgonen , 
då det blef dager, således omkring 18 timmar ä 
rad. Han njöt då på förmiddagen en kort slum- 
mer af högst 3 timmar, h varefter han mottog 
besök, helst af det vackra könet. Julafton 1847 
sände han sin betjent med de ofvannämde ver- 
serna och läste sin dörr, med lillsäoelse, som 
vanligt, att ingen fick komma in till honom, 
förrän han ringde. Det dröjde längre på morgo- 
nen än eljest, och då betjeningen, orolig öfver 
den långa tyslnailen, slutligen uppbröt dörren, 
fanns han liggande död på golfvet. Man vet så- 
ledes icke, om hans lif slocknat julaftonen på 
qvällcn, eller juldagen på morgonen, men man 
förmodar det sednare. 
Brinkman jordades, enligt sin önskan, på 
Nacka kyrkoi^ård, och hvilar i skuggan af de lin- 
dar, under h vilka han lekt som bain. 
