13 
tillhör axeln ac, genom forändi ing kan Lruigas i 
det tillstånd att äga tvenne, båda y törne 
gemensamt tangerande planer, och den nya 
ytan livilken uppkommit under det att den 
andra axeln ah tillhörande fÖrhlifvit i sitt 
ursprungliga tillstånd, föreställes af Z"; så 
följer att den ursprungliga kroklinien mm 
(som är af andra Ordningen) tillhör en hy- 
perhel, ii vars Assymptoter äro de räta Jinier, 
livaruti skärningen emellan ytan T och ur- 
sprungliga ytan B (hvars roterings-axei är aF) 
projicierar sig nppå grundplanet. Man ser lätt 
att dessa Assymptoter tillhöra ej allenast ur- 
sprungliga projectionen 7?27?/, utan äfven alla de- 
riverade projeclioner, som vi ha kallat p^' 
&c. , (tillhörande skärningar af ytorne J* y Ä^' 
&c med ytan hvilka alltså närma sig de- 
sto mer till Assymptoterne, jii mera ytan 
närmar sig till T. Om nu kroklinien mm är 
en hyperbel, så sÖka vi dem icke genom be- 
stämmandet af tangenterne för oändliga bågen; 
ty bågen miriy beskrifven till fÖlje af någon viss 
gifven skärning, är ändlig. Men vi ha öppnat 
oss den utväg i detta hänseende, att nemligen 
söka gränsorne, inom hvilka hela serien p, p\ p'' 
&:c. af projectioner finnes; en construclion af 
samma art, som den , h varigenom vi funnit krok- 
liniens inni sträckning i oändelighet. Dervid 
föreställde vi oss att ytan B genomgeck Succes- 
siva förstoringar S, &c. ; att den andra 
ytan likaledes genomgeck tillstånden t, t\ f &c. 
motsvarande ytans B förstoringar , tänkta i sam- 
ma ordning och rigtning. Alla ytorna SyS\S' 
&c: äro sinsemellan liklbrmiga; likaså ytorna 
t\ f &c. Ytornas S^* och skärning 
