i4 
utlagde på grundplanet, och tlllita^ skärnings* 
liniens öfvergangar från öfre till nedre sidan 
af nämnde plan. Dessa puncter bestämmas äf- 
ven af cirklarnes Lerörings-puncter , hvilk^a ut- 
göra Sphasrns (hvars centrum är i a) skärning 
med de båda jtorne. Således, om puncten k 
tillhör kroklinien ww', utdragen ; så föreställa 
linierne KB., KR\ tvénne i K hvaran tangeran- 
de cirklars projectioner, tillhörande tvenne nja ^ 
genom rotering kring proportionelt förstorade 
axlar ov", ou' samt oi/\ ou genererade ytoré 
På samma sätt bestämmas af ven alla följande 
puncter U, W &c. af kroklinien mm, nn, Meit 
för bestämmandet huruvida denna linea är en 
Ellips eller Parabel ar det nödigt att bestämma 
de tvenne puncter, hvilka utgöra gränsorne för 
grenarne vim, un* I denna afsigt, föreställom 
oss båda EUipsoidernes Successiva förminskning 
under bibehållit förhållande emellan axlarne, 
ända tills (^Fig, 3.) de tangera hvaran^ först i 
u (gräns för grenen wi^ och sedan under yt- 
terligare förminskning, uti Q (gräns för grenen 
mm)» Man ser nu , att i det storhets-förhållan- 
de Ellipserne emellan, hvarvid första gränsen 
(juy inställer sig, dessa Ellipser beröra hvaran 
i II men skära hvaran uti puncterne jR, i^' till- 
hörande grenen mm^; men att de Ellipser, som 
beröra hvaran i Q icke råkas i någon annan 
punct. Efter ytterligare fÖrmindskning träffas 
Ellipserne icke, skäras icke; alltså upphör all 
construction och puncterne Q och u äro grän- 
sor för de storhets-förhållanden (Ellipserne emel- 
lan), h varunder kroklinien mm^, un härleder 
sin uppkomst. — Vi anmärka härvid att, när 
de tvenne Ellipserne genom Successiva och pro- 
portionella förmindskningar kommit till tvenne 
