i8 
deras skärning. Topparne bestämmas alltså af 
skärningen emellan de nja Cylindrarne, enär den 
hj perbolska botten blifvit förvandlad till de oänd- 
liga trianglarne rOr\ R0R\ Men de andra 
puncterne m,p^m o. s. v* af ursprungliga pro- 
jectionen skola äfven tillhöra de nja Cjlindrar- 
nes skärnings-projection; således skall Ellipsen 
GmpinG vara projection till Assjmptot-planets 
OR skärning med nja elliptiska Cjlindern Ok^ 
Oh. Men ursprungliga Ellipsens mindre axel 
OP är tjdligen iz ordinaten pQ uti ur^ 
sprungliga hjperbeln J^Q^ b vilken^ utdragen ^ 
skär Assjmptoten OR uti R så att pR tz nja 
Ellipsens mindre axel OK, som deraf blir be- 
stämd. Då nu vilkoret för Ellipsens förstöring 
sattes så i att axlarnes förhällande skulle bibe- 
hållas oförändradt, d. v. s* att OP: OS ^ OKt 
Ohi hvarigenom Kh blir parallel med PS; så 
bestämmes däraf större haif-axeln Oh till nja 
Ellipsen ^ som är CG^ och hvarigenom alltså 
topparne G> bestämmas. 
Dessa trenne exempel torde göra tillfjUest 
för att utvisa huru man i hvarje särskild hän^ 
delse kan bestämma skärningens projection. « — » 
Vi draga häraf följande slutsats* 
Enär tvenne jtor af andra Ordningen, i 
allmänhet, skära hvaran ; så är skärningens pro- 
jection uppåi ett Sjmmetriskt plan> Jijperbolisk 
om man genom någon viss proportionell stor-^ 
leks-förändring kan bringa de tvenne jtorne 
därhän, att kunna gemensamt tangeras af tven- 
ne planer , eller, ,med andra ord, att skära hvai- 
an uti plana krokliaier; — nien däremot eUip- 
tisk eller parabolisk i motsatt händelse, då likväl 
tvenne gränsor eller en enda gräns finnes för ytor- 
nas förstoring. — . De, från ursprungliga jtorne 
