56 
eiisstämma med den öfvei tygelse jag nu är skyl- 
dig, att inför K. Vet. Acad. yttra. 
Författaren antager, att den Byssus, som 
Linné under sin resa till Öland funnit på Kol- 
mårdei^ 5 skulle höra till den i afhandlingen först 
beskrifna Lepraria Kermesina Wr. Mig synas 
ieke de skäl han för denna sin mening anfört 
tillräckligt bindande. Jag skulle snarare tro, att 
Linné pä Kolmärden hvarken sett, eller i sin 
Öländska resa omtalat, någon annan än den all- 
männa Bjssus Jolithus. — Den vigtigaste grund 
Författaren anför fÖr sin mening, är verkeligen 
att då det stället, der Linné observerade den, 
är föga aflägset från marmorbrotten, kunde lö- 
sa kalkstenar lätteligen varit strödda på vägen, 
hvarpå denna Lepraria^ som endast växer på 
kalk, kunnat vegetera. Mig synes, att detta 
skäl helt och hållet förfaller deriaenom , att den 
verkliga Bjssus Jolithus är allmän lika så väl 
på Kolmården som i andra Bergsskogar, och 
att den icke kunde undgå Linnés uppmärksamhet 
vid resan derigenom. Han skulle således gjort 
skillnad emellan desse former, i fall de båda 
liade funnits vid vägen, och han skulle ej un- 
derlåtit att anmärka att den ena endast växte 
på Marmorflisor. Att han blott nämner den en 
gång i sin resa Öfver Kolmården , härrörer der- 
af att hvarje resande vanligen upptecknar märk- 
värdigheterna i sin dagbok endast första gången 
de förekomma. • — ^ SjellVa beskrifningen åter öf- 
verensstämmer fullkomligt med den allmänna 
Bjrssus JolithuSy och icke med Lepj^aria Ker* 
mesinay så snart vi påminna oss, alt Linné icke 
och aldraminst på en resa, nyttjade microscop 
vid växters bestämning. Det enda rcactions- 
mcdel han använde var, att han gnuggade den. 
