58 
är att LiNrfé icke omtalar dess fiollukt, ehu- 
ru äfveii Författaren sjelf blott i förbigående 
fäster sig vid denna vigtiga egenskap, hvaraf 
jag skulle kunna sluta att den är tämmeligen 
svag. Linné omtalar på ett annat ställe i sam- 
ma resa p. i4 ett ämne, som han äfven kallar 
n^atten förvändt i blod, men säsom flytande i 
vattn likså väl kan vara något upplöst pigment 
som någon växt. Då Författaren åter söker be- 
visa, att ofvannämnde af Linné p. ^56 omtala- 
de växt varit af Linné förblandad med Byssus 
Jolithus^ så är jag åter af annan tanka. Der till 
gifves ej mindsta anledning i Linnés skrifter. — » 
Att han med Bjssus Jolithus densamma antin- 
gen förenat eller förblandat, och då han uti 
Species Plantarum sista Editionen citerar Vest- 
Götha-resan för Byssus Jolithus på 4 särskilta 
ställen, har han h varken der eller i dess före- 
gående skrifter upptagit det han kallar Vatten i 
blod förvändt. Och han kunde det sa mycket 
mindre, som han ej observerat den enda egen- 
skap, som dertill kunnat förleda honom j nemli- 
gen dess fiollukt. 
Jag skulle äfven ytterligare tro, att ännu 
ingen Svensk Botanisk Författare förblandat dea 
allmänna Byssus Jolithus med någon annan växt, 
och att således Starke häruti ganska mycket 
misstagit sig. Att de oriktigt beskrifvit den, be- 
visar ingenting, ty dessa små växter hafva ej 
förrän i våra tider — då man undantager Mi- 
chelius — .erhållit en noggrannare undersökning. 
Min andra anmärkning träffar Författarens 
mening om stället för Byssics Jolithus uti växt- 
familjerne. Linné förde den till Lafvarne. Jag 
har fört den till Algerne, och Författaren är 
böjd att med Spiiengel föra den till Svamparnes 
