100 
här fortjena att anmärkas. Skifferlera af blå- 
aktig eller mörk färg träffas mellan sandstenen 
i flera eller färre lager, och mellan de två 
nämnda mäktigaste kolflötserna ligger vanligen ett 
lager af en lefverbrun Jernmalm (Thoneisenstein), 
livilket är så mj^cket märkvärdigare som det ,i 
förekommer icke blott på alla de ställen i Skå- 1 
ne, der Stenkol finnas, utan äfven pä Born- 
holm hvarifrån Herr Prof. Örsted meddelat 
mig stuffer deraf, fullkomligt lika vår Skånska. 
• — Svafvelkis är icke eller sällsynt i denna 
stenkolstrakt, och förekommer här under åtskil- 
liga former. 
Sjelfva kolflötserna, af hvilka som redan är 
nämndt, den djupast liggande, eller jPw j&ög-g^e^ 
kolJlötSy är den mäktigaste , visa äfven olika la- 
ger, i hvilka Stenkolen hafva olika godhet. Öf- 
ver nämnde kolflÖts utgöres taket af en temli- 
gen hård hvit Sandsten med ränder af kolsvär- 
ta. Vanligen träffas omedelbart derunder de 
Lästa kolen, som här kallas N:o i. eller prima 
sort. Stundom finnes mellan dessa kol och ta- 
ket ett mjcket tunnt lager af Flis. Under 
nämnde kol finnes äfven så kallad Jlis_, som är 
en bituminös brandskiffer med strek och fläckar 
af verkliga kol. Under denna ligger ett lager 
af Svartskiffer som är en mager brandskiffer 
hvari få eller inga glänsande streck af kol fin- 
nas. Denna brandskiffer, eller så kallade Svart- 
skiffer, afvexlar med lager Skifferkol ^ ^L^hvW" 
ka det understa, som kallas bottenkol j h vilar 
på ett lager af svartaktig skifferlera ^ af 5 till 
6 fots mägtighet. 
^) Beretning om en XJndersogelse over Bornholms 
MineraUri^e , af Öbsted och Esmarck, p, 68. 
