io3 
Höganäs, och visar, äfven här, icke otydliga 
spår tiii Stenkol, h vårföre han med skäl räknas 
till samma stenkols-bildning. 
Man synes verkligen ej kunna förklara det- 
ta märkvärdiga phenomen , om man ej vill anta- 
ga att hafvet här, som på flera ställen af jor- 
den, åtskilliga gånger lem na t och intagit sam- 
, ma plats. 
Om man från Höganäs tager vägen åt S. O. 
eller ungefär parallelt med den uråldriga bergås, 
som börjas med Kullaberg, fortsätter sig i Sö- 
dra Åsen och Linderöds Åsen samt löper i nämn- 
da direction tvärs igenom provinsen, så träffar 
man, efter en vandring af ungefär tre mil, i 
rät linia, åter Stenkols-lagret blottadt vid Lun- 
doms By, nära Bosarp. Denna kolbildning är 
alldeles den samma som den, hvilken finnes vid 
Höganäs, Äfven här h vilar kolflötsen på en 
bädd af ski/ferlera; äfven här förekommer, mel- 
lan Sandstenen, den förutnämnda Jernmalinen, 
och han tyckes här finnas i ännu mäktigare la- 
ger än vid Höganäs. Samma Skifferkoly brand- 
skiffer (eller Svart skiffer) och i^7/^ förekomma 
här 3om på sistnämnde ställe. Man kan derfö- 
ye icke tvifla på dessa begge koltrakters samtidi- 
ga och enahanda ursprung. Men då arbetet i 
Bosarps grufva längesedan är nedlagdt och 
Schackterne igenfylda, så kan man nu mera icke 
med noggrannhet undersöka lagerna eller petri-. 
ficaterna i dem. Ett och annat som biifvifc fun- 
net under den tid då grufvan drefs, och som 
ännu förvaras på det Academiska Museum i 
Lund, torde dock här förtjena att omtalas, eme- 
dan det, i förening med de förutnämnda , synes 
tillräckligt bevisa den Skånska Stenkolsbildnin- 
gens sena tillkomst. I den af framl. Prof. 
