ig5 
kroppen blifva mindre och spetsiga. Huf?udet 
har kommit i ett onaturhgt läge. Vridet åt ena 
sidan och nedprässadt af en tyngd som derpä 
kommit att hvila, har det fått en allt för bred 
och nedtryckt form, och gäUlocken på båda si» 
dor hafva bHfvit utbredda. Om tänderna i bå- 
Ida käkarne blott bilda en rad eller flera, kan 
ej afgöras; men i den rad som framtill synes 
lirq de temligen tätsittande, jembreda och trub- 
biga; och de som sitta vid sidorna äro spetsiga 
och likna nålsuddar. 
Fig. 3. Föreställer ett fragment af krop- 
pens undre del med bukfenorna och deras främ7 
re starka tagg. 
Fig. 4- Visar öfverkäkens främre kant meå 
dess tänder, förstorade. 
I Jernmaim uti nämnde stenkols-trakt fun- 
nes några spår till Snäckskal, men dessa voro 
så otydliga, att det alldeles icke kunde bestäm- 
rnas om de tillhört djur som lefvat i sött vatten 
eller i hafvet, I samma Jernmaim har man på 
Bornholm funnit tydligare Skaldjur, men de äro 
ännu ej tillräckligt undersökta. 
Utom nämnda organiska alster i Bosarps 
grufva, har man derstädes äfven funnit smalare 
och tjockare trädstammar, indruckna af bitumen 
och förvandlade till brunkol. Dessa äro alltid 
starkt hoptryckta , och i några af dem finner 
man tjalliga safringar, som visa att de tillhört 
dicotyledona träd. Dylika plattryckta och i brun-, 
kol Öfvergångna träd, skall man äfven nägoD^ 
gång hafva funnit i Höganäs grufvorj men deri* 
från har jag ej sett några» Dessutom äro i Lun«. 
doms grufva funna trådstycken, som blott fläck»^ 
tals visa spar till betuminisering , och likna för 
öfrigt ett till umbrajord Öfvergående träd. Maii 
