123 
sikt lolsyrdtlt kali. Den svartgröna smälta mas- 
san löstes fullkomiigen i saltsyra, med stark ut- 
veckling af saltsyre-siiperoxidul. Sönderdelningen 
fullbordades i värme, och lösningen sattes att i 
lindring hetta intorka, under det den mot slu- 
tet med ett glasrör omrördes. Den torra mas- 
san genomdi änktes med saltsyra och lemnades 
betäckt med en glasskifva i i timmar, h varef- 
ter den öfvergöts med vatten, som lemnade ki- 
seljord, hvilken upptagen på fiitrum, tvättad, 
och glödgad i timma vägde (efter afdrag för 
pappersaskan af | procent af papperets vigt), 
zz 0,3915. 
B. Vätskan efter kiseljordens utfällande blan- 
dades med caustik ammoniak i ringaste möjliga 
öfv^erskott. Digererades en half timma i glas 
betäckt med slipad skifva, h varefter fällningen 
upptogs pä vägdtfiitrum, tvättades, glödgades, väg- 
des, och löstes å nyo i varm saltsyra med lem- 
ning, som det syntes, af något kiseljord. Lös- 
ningen öfvermättad med caustikt kali, tillsatt i 
tillräckelig qvantitet fÖr att lösa den med jernet 
fällda lerjorden, pröfvades för detta ändamål, ef- 
ter en timmas kokning, på vanligt sätt med sal- 
miak, hvarefter det olösta, tvättadt och glödgadt, 
stäldes pä vågen. Olikheten med den iorra vig- 
ten bestämde, genom förlusten. Lerjordens q^j^W" 
ti tet = 0,1995. 
C. Den efter lerjordens frånskiljande åter- 
stående jernoxiden löstes i kokning uti salt- och 
salpetersyra. Den olöst lemnade kiseljorden 
upptogs och vägde, med afdrag al askan efter 
filtra, r: o,oo45, 
D. Den jernhaltiga lösningen mättades så 
nära som möjeligt med caustik ammoniak. Jern- 
oxiden utfäld med bernstens-syrad ammoniak, 
tvättad med kallt vatten, och sluteligen genom- 
