3 33 
undersökning af vesuvianska sodalithen, kan 
dock lians änaljs aldrig lämpas till det mine- 
ral hvars beskrifning jag här framstälfc. Ännu 
större skiljaktighet företer sig emellan min ofvan 
anförda anal js och Herr Arfvedsons af en so- 
dalith som ansågs vara densamma med hvii« 
ken Gr. Borkowsky sysselsatt sig. Dess olikhet 
med den som jag undersökt, röjer sig redan för 
Llåsröret, efter hvad jag hade tillfälle att se vid 
comparativa försök anstäide med prof af samma 
slufF, som hlifvit af Herr Arfvedson undersökt. 
Den är betydligt mera svårsmält, än den andra 
och saltsyran, som der går till 5,3 p. c, röjes 
lätt med den vanliga reactionen. Dessa begge 
fossilier äro således bestämd t åtskiljde. 
N:o G. Gui Granat från Lån^banshjttan, 
Brottet jämnt, närmande sig än till finkor- 
nigt, äa till flisigt; liar intet spår till de glas- 
glänsande kristali-jämteliggiiingar, som förekom- 
ma hos den mörka Långbanshyite-granaten (Rot- 
hoffiten). Repar glas, eldar mot stål, repas 
af qvartz. Genom skinande svagt i tunn kant. 
Färgen gul, mer eller mindre bnioagtig, lik- 
nande torr gumniigOLla. Glansen hartzlik. Ger 
blekt citrougult pLilver(^ej grågult sorn Fiothofilten.) 
Spec, vigt r: 3,965. 
Löses i saltsyra med fräsiiing utan utveck- 
ling af saltsjresiiperoxiduL 
Förekommer vid Låiigbansli jttan , i större 
och mindre massa ^ s tiin du ni si ila 11 cl e i Eolhoffi- 
ten. Tecken till krislailisation fÖrmärkes på 
ytan af somlige s tuffer. 
*) K, Vet. Acad» Handl. fursts Kälftcn af År i82i. 
