tvenne, som visa en stark afvikelse från det förhåU 
lande man i följd af de här frc^mstälde åsigter 
skulle vilja antaga, såsom hänvisande till en all- 
män princip för granaternes cheraiska constru- 
ction. De försök, som H:rr Arrhenius och d*OHS- 
soN anstälde med granaten från Broddbo och 
den ifrån Finbo, hafva gifvit, för den förre for- 
meln ryiS"^ -f- 2 mnS n AS — och för den 
sednare: fS^-^-mn S !2 A S, Denna sam- 
mansättning sjnes ej vilja förena sig med den, 
som analjserne af de granater jag undersökt och 
åberopat, tillkännagifv^a. Men innan man på 
grund af detta förhållande Öfverg^if ver bemödan- 
det att finna för hela granat-slägtet gällande den 
enkla sammansättnings formel , som erbjudes af 
en del analyser, må det tillåtas mig några an- 
Ijiärkningar? 
Granaterne hafva i allmänhet en särdeles 
benägenhet att upptaga föreningar främmande 
för deras chemiska construction. Ofta hos de 
mest utbildade, urskiljer man på kristall jtorne 
matta fläckar, som tillkännagifva en sådan främ- 
mande inblandning. Stundom äro dessa inbland- 
ningar, genom deras stora qvantitet, synbare, 
hvaraf den här ofvanföre beskrifna granaten från 
klemetsaifne, jemte flere andre som jag i sam- 
lingar funnit, lemna bevis. Men en sådan me- 
kanisk blandning hindrar icke kristallisationen. 
Tvärtom torde man af flere analogier kunna 
sluta att denna deraf snarare befrämjas. An- 
norlunda torde verkan vara, af en inblandning 
som granaten mA hafva upptagit med sig i en 
kemisk förening. Broddbo-granaten. har hittills 
icke blifvit funneii kristalliserad. Den visar in- 
ga genomgångar, utan ett rent kornigt brott; 
men i lossnor röjas ränder, som antyda ett 
