'^9 
Vätskan afröktes till torrhet och ammoniaksal-ä 
terne bortbrändes, med lemning af 27 p. c. svaf- 
velsyradt kali, =1 i4-ö p. c. kali. Detta ger: 
Kali . . 14.60 hålla syre 2.4S 
Uranoxid 5o.84 2.53 
Svafvelsyra 28.20 16.93 
Vatten . 6.5o 5.78 
Detta försök visar att basernes syre är li- 
ka, och att saltet innehåller en portion surt salt, 
som håller mer kristall vatten är det neutrala, 
och öfverskottet af svafvelsyra Öfverstiger betyd- 
ligt hvad det skulle vära^ om syrans mycken- 
het vore eiidast en följd af deii förmodade stör- 
re syrehalten hos oxideil. 
Hr Arfvedson fanii att tiränoxidens syré 
Var till kalits iiära som 3.2. Häraf synes följa 
att i Hr Arfvedsons salt funnits en portion svaf- 
velsyrad uranoxid, som icke varit förenad med 
svafvelsyradt kali, heldst han äfven fann att 
alkohol Utdrog svafvelsyrad uranoxid ur détta 
salt, hvilket med det af mig undersökta ej var 
händelsen. Det fälles väl ur sin upplösning i 
vatten af alkohol; meii fällningen är, då den 
saflilät sig, gul och vätskan färglös. 
Jag beredde nu dubbelsaltet af éaltsyrä 
uräilöiid och kali, som under lårigsani afdunst- 
ning feck artskuta ur en vätska som höll Öfver- 
skott på saltsyrad uraiioxid. Saltets form var 
dels fyrsidiga prismer med snedt äfskurna än- 
dar, dels fyrsidiga rliomboidala taflor* Jag för- 
sökte först att reducera det i vätgas, men med 
kristall vattnet geck en del af saltsyran bort, 
hvarefter saltet ej mer löstes klart i vatten. Jag 
anstälde derföre analysen på våta vägen. Sal- 
tet refs till pulver och torrkades vid +- 55 
1*5 gr. då torrkadt saltpulver löste sig klart 1 
