1 6o 
vatten. Lösningen, fjilld med salpctersja-ad silf^ 
veroxid, gaf i.6i gr* smält saltsyradt silfver. 
Döt i öfverskott tillsatta siifret afskiljdes med 
saltsyra j hvarefter uranoxiden utfaides med am» 
moniak och tvättades med salmiaksuppiösningé 
Ben gaf cffcer glödning 0.82 gr. uranoxiduL Ur 
vätskan erhölls, efter ammoniaksaiternes afrÖk- 
ning, 0.412 gr. saltsyradt kali zz 0.^606 gr* kali. 
Om vi nu antaga det felande för kristall* 
vatten, så utfaller resultatet på följande sätt: 
i procent 
funnit räknadt 
Kali . . ä6.o6 hålla syre 4-43 ^7-37 17.32 
Uranoxid 83.46 4.47 55.64 55.98 
Saltsyra So.^S mättn. cap. p.oS 20.5o 20.11 
Vatten . 9.73 8.93 6,49 6.59 
100.00 100.00 
Jag har Lehållit uppställningen efter den 
äldre åsigten af saltsyrans natur, för att kunna 
tegagna syret såsom måttstock. Man finner att 
fcåda baserna hålla lika syre, saltsyrans mätt*- 
aiingscapacitet Öfverstiger helt obetydligt de bå- 
da basernas syrehalt ^ och dereniot felar en rin- 
ga qvantitet vatten^ Saltsyran hade bordt ut- 
göra 3o.4 och vattnet 10.08, h vilket helt ocli 
hållet faller innom gränsen at obser^ationsfeL 
Jag anser det här erhållna restdtatet för att va^ 
ra det mest afgörande , emedan, ifall uranoxiden 
vore annorlunda sammansatt, så skulle fcillnin- 
gen af saitsyrad silfv^eroxid utfalla så betj^dligt 
olika emot hvad som erhölls. Vilie man antaga 
t. ex. att uran, för att, i detta försök, vid fälU 
ningen oxidera sig, behöft 4^96 d. syre i stäl-» 
let för 447? ^"^^"^ hade halten af saltsyradt silfver 
utfallit till 1.684 gt'*» ^^^^ detta är redan meyt 
äa 
