1 6a 
o, 1: 172 > som utgör 2 gånger oxidens. Vattnets 
syre är 0.9957, hvilket utgÖr nära 2 gånger oxi- 
dens syre. Detta synes således vara ett JDasiskt 
oxalsyradt sait. Likväl då uranoxiden så lätt 
döljer främmande baser, t. ex. ammoniak, så 
anser jag dessa försök ej alldeles afgörande. 
Uranoxidens hydrat upplöses lätt af kali- 
ticarbonat, och lösningen, öfverlemnad åt sig 
sjelf, afsätter efter hand en skorpa af citrongu- 
la kristaller, som äro ett dubbelsalt af kolsyra, 
uranoxid och kali. Då dessa kristaller upphet- 
tas till glÖdgning, förlora de vatten och kolsy- 
regas och blifva tegelröda. Vatten utdrager der- 
ur sedan kolsyradt kali och lemnar ett fullt olösligt 
tegelrÖdt pulver, som är uransyradt kali. 1.977 
gr. af denna förening upplöste i saltsyra och ut- 
fällde med ammoniak gåfvo 1.686 gr. oxidul, 
svärande emot 1.716 gr. oxid, samt, efter vät- 
skans afrökning och salmiakens bortbränning, 
0.4 gt"* saltsyradt kali, hvari finnas 0.253 gr. ka- 
li, hvars syre är z= o. o43. Syret i uranoxiden 
är 0.08994? eller 2 gånger basens syre, 
Uransyradt kali, glödgadt i en ström af vät- 
gas, decomponeras endast partielt. Vatten ut- 
drager efteråt ingen ting derur , men syror upp- 
lösa uransyradt kali, hvari således oxiden varit 
förenad med ännu mer kali. Det olösta är uran 
i reducerad t tillstånd. 
Uransyrad baryt undersöktes af Hr Arf- 
VEÖ50N, som fann i olika försök olika mycken- 
het baryt förenad med uranoxiden. Då detta 
härrörer. deraf att, då en upplösning af ett 
tarytsalt, blandad med ett salt af uranoxid, fäl- 
les med ammoniak , så uppkomma , inom vissa 
gränsor efter barytsaltets och ammoniakens va- 
rierande qvantiteter, blandningar af uransyrad 
