167 
hann Georgeiistadt, Eibenstocfc, Zinnwald, Bode- 
jTiais m. fl. ställen. Det undersöktes först af 
Bergman, som träffat den kopparhaltiga arten 
från Cornwali, och, då i hans tid uran ännu var 
oupptäckt, förleddes Bergman att anse den va- 
ra sammansatt af saltsyra, lerjord och koppar- 
oxid. Deraf tog Werner anledning att kalla 
den Chalcolith. 
Klåproth undersökte den sedan på 1790- 
talet, fann att mineralets upplösning i salpe- 
tersyra ej fälies af silfverupplösning, och vi- 
sade att det innehåller den af honom då nyss 
upptäckta uranoxiden, jemte kopparoxid, hvars 
närvaro han likväl ansåg tillfällig, emedan den 
i uranit från andra ställen alldeles saknades.. 
Man ansåg fossilet nu för att vara kristalliserad 
uranoxid, 
Gregor undersökte derefter, år i8o5 en 
uranglimmer ''"'^ h vari han, jemte uranoxid fann. 
kalk, blyoxid och kiseJjord, samt sedan år 181 5 
den gröna arten fr ån Gunnis-Lake i Cornwall 
hvilken han fann hestå al uranoxid, smittad af 
ett spår hly-oxid, 74*4 P* kopparoxid 8.3, 
vatten i5.4> förlust 1.9. Han anförde att den- 
na kopparhalt var allt för stor för att vara till- 
fällig. 
Sedermera företog jag år 1819 un- 
der ett korrt vistande på Arceuil hos den af ve- 
tenskapens idkare lifligt saknade Berthollet, en 
undersökning af uranit från Autun, hvari jag 
*) Beylra^^e II. 217. 
**) Phil. Träns. i8o5. 
Thomsons Aiinals of Plii). V. 281. 
Arinales de Ghimie et de Phjsique T. XIL p. 32, 
