»74 
X 2= 3.17- Sammanlägga vi alla basernas 
syre, så utgör summan 4*94^ ? }3hospliorsyrans 
syre äsT då till J3asernes såsom 5/3 ty 5:3 
8.193.' 4. 9*^* Vattnets syre är något iner att 
8 gånger kalkjordens, men mindre än 9 gånger 
denna qvantitet> i förra fallet är det 12.68 och 
ij det Säednare 14. 265. Men afdrager man vat- 
ten för talk- och baryt-sältet, samt flusspatssy* 
i*a och ammoniak, så inses lätt att kristaUvatt- 
iiets syre år 8 gånger kalk jordens, eller 4 g^^^*" 
ger uranoxidens. Detta salt är således samman- 
satt af 3 atomer hasisk phosphorsyrad kalkjord 
(i samma mättningsgrad som i den kristallise- 
rade apatiteu), 4 ^'t. bas. phosphorsyrad uran- , 
oxid och 40 atomer vatten, mechaniskt blan- 
dadt ined phosphorsyrade baryt, talkjord och 
mangan-oxidul i ganska små qvantiteter. 
Behandlas uraniten med con centrerad svaf- 
velsyra så ger den tydligare spår af flusspatssy- 
ra, än vid glödgning, men alllid så obetydliga 
att man ej kan anse denna syra för annat än 
en tillfällig inblandning, likasom den synes va- 
ra i nästan alla nativa phosphorsyrade salter.— 
B. (Jranit från CormvalL Mitt ringa för- 
råd af detta mineral har tillåtit blott en enda 
analys, hvars repetition likväl kan anses öfver- 
flödig, då den öfverensstämmer med Gregors 
och PHILLIPS'S. 
En gramm deraf, rifven till pulver och torr- 
kad vid 20^, förlorade vid glödgning i en 
liten glasretort o.i 5o5 som befaims vara ganska 
rent vatten, hvarken surt eller ammoniakaliskt. 
Det glödgade gula pulvret brändes med kolsy- 
radt natron, och syrorna utdrogos jemte alkalit 
af vatten. Den olösta oxiden var mörkgrön. 
Den lemnadc; efter upplösning i saltsyra och vät- 
