1 86 
0.63 fuktighet. Det återstår således för kolsy- 
ra 2.63 p. 
Dea smälta massan löstes i utspädd ättika 
syra utan lemniiig. Fälldes derefter med sal- 
petersyrad silfveroxid och gaf 34.29 p, c. salt- 
syradt silfver, svarande emot 6.54 P» c. salt- 
syra. Antages det felande för blyoxid, så ut- 
gör den 90.20 p. c. Den från silfver med salt- 
syra befriade lösningen, fälldes med caustik 
ammoniak, som i öfverskott tillsattes. Vätskan 
befanns sedan icke innehålla kalk och blott ett 
spår af koppar. Att delta mineral icke inne- 
håller phosphorsyra eller svafvelsyra är klart, 
emedan det löstes i ättiksyra, hvari phosphor- 
syrad och svafvelsyrad biyoxid äro olösliga. 
Beräknar man dessa vigters inbördes för- 
hållanden, så finner man att de ganska nära sva- 
ra emot 2 atomer kolsyra, 4 saltsyra och 'j 
at. blyoxid; eller, om de sammanpariis, mot i 
at. kolsyrad blyoxid, 2 at, saltsyrad blyoxid 
och 4 atomer blyoxid; d, ä, ett basiskt saltsy- 
radt salt i hvilket en atom saltsyiad blyoxid, 
eller, efter de nyare åsigterna, en atom chlor« 
bly vore förenad med 2 at, biyoxid. 
Men då detta mineral sitter i kolsyradt bly, 
var det anledning att förmoda att halten af kol- 
syrad blyoxid, ehuru den väl öfverensstämmer 
med de chemiska proportionerna , icke vore che- 
miskt förenad med det basiska saltsyrade sal- 
tet. Jag anställde derföre ett nytt prof, der 
jag med sorgfällighet afskiljt de närmast matrix 
sittande delarne, 100 d. af det pulveriserade 
och vid 4- 60° torrkade mineralet förlorade i 
smältning i.Sy p. c\ i vigt, livaraf 0.54 p. c. 
var vatten och i.o3 kolsyregas. För att undvika 
