•207 
värde man dem tillagt ; skada blott , att man ej 
känner huru väl passande glas-correction på dem 
blifvit använd ^ och att man der före ej kan för-* 
vissa sig om sltit*resul tåtets pålitlighet. 
Så väl ScHMiDT^ sjelfy hvilken, med antagan-^ 
de af andra-dilFerenderile såsöm eonstanta , upp- 
gifvit en interpolation för sina försök, som ock 
Eytelwein hvilkeil ^ under saiiima förutsättning 
angående differeildef ne, beräknat sistnämnda för- 
sök (uti GiLBERTs AnnaL B* 39,s. 23o), hafva 
redan vid dem anmärkt en niindre god öfver* 
ensstämmelse inbördes* Af deil sednares för deiii 
fundnä formel : 
(iS*) == 0,9999707 + 0,00003369. — 0,000007235.7^^ 
dei* (Sy är vattnets specifika vigt, tagen = i vid 
T = 3^48 K., skulle följa, att 2°, 33 R. el- 
ler 2^,9! C. vore värmen för vattnets största 
täthet; men genom beräkning efter qvadrat-me- 
thoden> då afven tredje digniteten af varmegra- 
den obserVeruS^ här jag funnit dessa försök emel- 
lan 0^,75 ocli 3o^ R* gifva tillväxterne uti vatt- 
nets täthet, tagen ti i vid T = i5, sålunda: 
=r 0,000373 72! — o,ooöo3i83« 7"* -|- 0,00000046. 
hvaraf 
• J^ =0 = 030003737 — ö,oöoo636é. T^-j-^jöööööiSä* 
så att dess rot T = 6^,90 R; == 8*^,63 C* vorö 
värmen för vattnets största täthet. Så väl det-» 
ta alltför mycket ifrån sannolikheten äfvikände 
resultat, som värdet af det vid försöken begång- 
na sannolika felet, hvilket denna beräkning gif- 
ver = 4^ 0,0002, och är således nära 22 gåh- 
gor större än det vid Gii.pins försök, berättigar 
att sluta, det dessa Schmidts observationer, så- 
som misslyckade, ej kunna i den fråga, soni 
