219 
^kull med de äldre uppgifterne, och för att lät- 
tare inse skiljaktigheterna, må dock följande 
uppställning anföras: 
Förlängningen af ett Glasrör = i , efter 
TjAVOTSIFR 
Roy 
Eqv. IV. 
^ o 
P 
0, 
IQ 
0,000087 
0,000078. 
0,000000 
20 
0.000 1 ifS 
0.0001 55 
0.00008 1 
3o 
0,000263 
o,oop233 
0,000x53 
4o 
P,o,oo35q 
p,ooo3iQ 
0,000246 
5o 
o,ooo438 
o,ooo388, 
o,ooo36i 
60 
o,ooo526, 
0,000466 
0,000496 
70 
O35OO0613 
0,000543 
o,ooo652 
80 
0,000701 
0,000621 
0,000829 
90 
0,000788 
0,000698 
0,001027 
0,000876 
0,000776 
0,001246 
Det synes Iiä^af, att skillnaderna mellan 
dessa uppgifter ärp störst vid lägre temperatu- 
rer, och att de minskas åt de högre, tills de 
pmkring 60°^ försvinna, hvarefter de biifva ne- 
gatifva; och då man tillika erinrar sig, att för- 
gölcen, som gifvit de äldre uppgifterne, hlifvit 
gjorda endast vid sådana högre temperaturer, 
någQt under 100% så synes hufvudsakliga skill- 
ii£^den, med ^fdrag af hvad olikheten i Glasar- 
ter förorsakar, uppkominit genoni den allmänt 
följda förutsättning, att utvidgningarne äro uti 
enkelt arithmetiskt förhållande af värmegrader- 
ne. Det är väl icke härigenom bevist, att af- 
ven de af Lavoisier och IIoy nyttjade Glas-ar- 
ter utvidgades mindre vid lägre och mera vid 
högre temperaturer; men sannolikt synes detta 
vara , och det skulle förtjena en närmare un- 
dersökning, om något Glas fmnes hvars utvidgn 
