25a 
dessa kristaller af en meliaiiblå farg. Ii) En 
lösning af neutral ättiksjrad kopparoxid i kok- 
hett vatten försattes med caustik ammoniak, så 
länge den dervid bildade fällningen åter upplö- 
stes, silades derpå och lemnades att svaina. 
Under afsvalning afsattes saltet i en icke kri- 
stallinisk massa. Spiritus afskiljde ur den kall- 
nade vätskan ännu en betydlig portion deraf i 
form af oändligt små kristallfjäll. Det erhållna 
saltet tvättades med alkohol, för att befria det 
från vidhängande neutralt salt. Det gaf med 
caustikt kali intet spår af utvecklad ammoniak. 
Om vid beredningen af detta salt, lösningarna 
äro för mycket utspädda, så sönderdelas de, så 
väl vid afdunstning, som i blandning med al- 
kohol, till neutralt salt, som upplöses och det 
olösliga basiska saltet, som fälles och som till 
utseendet då icke kan skiljas från det med aU 
kohol fällda lösliga. 
Då delta salt, bereclt på båda sätten, rifvet 
till pulver, utsattes i några timmar fÖr en tem- 
peratur af 60*^, förlorade det, i åtskilliga för- 
sök, 9.5, 10, till 10.3 procent i vigt, hvarvid 
färgen blef något litet dragande åt grönt; Det 
återstående saltet öfvergÖts med barythydrat 
och vatten och koktes dermed en stund, hvar- 
efter det silades och kopparoxiden tvättades. 
Den genomgångna vätskan, som höll barytjord 
i Öfverskott, fälldes med en ström af koisjTc- 
gas, hvarefter välskan vid lindrig värme afrök- 
tes till torrhet. Den ättiksyrade baryten lÖst i 
vatten och frånsilad den olösta kolsj^rade bary- 
ten, gaf med svafvelsyra 0.84 af saltets vigt 
svafvelsyrad barytjord, svarande emot 0.068 ät- 
tiksyra. Kopparoxiden löstes från filtrum af salt- 
syra, som i öfverskott tillsattes. Den silade lös- 
