UNDERSÖKNING 
af fusspatssyran och dess märJivär- 
digaste föreningar; 
af 
JAG. BERZELIUS. 
Jb lusspatssyraii upptäcktes af Scheele ocli Le-^ 
skrefs i K. Academieiis Handlingar, för 1771, 
andra qyartalet p. 120. Han ådagalade deri, att 
flusspat består af kalk ocli en egen syra, som 
utmärker sig genom sin egenskap att fräta glas, 
och som, vid LerÖring med vatten, afsätter kisel- 
jord, och lian var i början af den tanken, att 
jorden på detta satt bildades. Likväl hade 
redan Margraaf någon tid förut, funnit 
att flusspat, distillerad med svafvelsyra i ea 
glasretort, gaf en sur ånga, som i beröring med 
Vatten afsatte kiseljord, samt att vid denna di- 
stillation retortenblifvit ganska starkt anfrätt. Han 
meddelade denna observation i Berlinska Veten- 
skaps Academiens Handlingar för år 1 768. Knappt 
hade Scheeles upptäckt hunnit blifva allmännare 
tekant, förr än flusspatssyrans tillvarelse be- 
gynnte bestridas. Priestley och Monnet förkla- 
rade den för en egen modification af svafvelsy- 
ra, EouLANGEU och Abildgaakd söktc ådagalägga att 
den icke var annat än saltsyra, som förflygtigat 
