stgi 
ter, som kristallisera ? Iiafva en skarp och rent 
sur smak, och hvilkas upplösning i vatten starkt 
angriper glas» Alla ftirglösa flusspatssyrade sal- 
ter hafva den egenskapen, att, då de öfvergju- 
tas med vatten, hlifva hälft genomskinliga och 
antaga så nära samma strålbrytning som vatt- 
net, så att man ofta först då vätskan uthälles 
märker att någon ting låg på bottnen. - — Alla de 
härefter beskrifna undersökningar, äro anställde 
i kärl af platina, då icke uttryckligen namnes 
att glas blifvit användt. 
Flusspatssjradt KalL a. Surt erhåll es då 
flusspatssyra blandas med en till dess mättning 
otillräcklig qvantitet kali. Afdunstas den sura 
upplösningen, sä förflyger väl något af den öf- 
verskjutande syran, men det mesta kristalliserar 
med kalit under afsvalning. Massan bildar då 
vanligen en apparent solid kropp, sammanväfd 
af breda blad, som tvärtöfver korssa h varandra 
och lemna trapezoidala mellanrum, hvari vät- 
skan är fullkomligt innestängd, så att klumpen 
kan uttagas utan att vätskan utrinner; för att 
skilja vätskan från det anskjutna, måste hvart 
enda mellanrum krossas. Lemnas åter en mät- 
tad lösning på ett Hatt kärl att frivilligt afdun- 
sta,så anskjuter saltet i rätvinkliga 4''sidiga taf- 
lor, som hafva afstympade sidokanter , lika som 
om man på en octaéder hade afskurit tvenne 
motsvarande hörn , till dess endast en tafla af 
octaéderns mellersta del återstår. År vätskan 
djupare och afdunstningen sker långsamt, så er- 
hålles saltet i cuber. Det är mycket tröglöst i 
en vätska, som håller Öfverskottpå flusspatssyra, 
men löses deremot ganska lätt i rent vatten. 
Upphettadt smälter det, ger flusspatssyra, som 
i ångform bortgår, och stelnar sedan, då slutli- 
