j(er. Under långsum frivillig afdunstnfng an- 
skjuter det redigare i färglösa, rhomhoédriska 
kristaller af en skarpt och rent sur smak* Upp- 
hettad t afger det concentrerad flossatssjra och 
hvitnar, men kristallerna behålla sin form och, 
efter utjagandet af hela öfverskottet af syra,, åter- 
stå 68. c p. c. af saltets vigt neutralt flusspats- 
sjradt natron. Med hlyoxid ger det i44 P- c* 
vatten. Saltet bestar således af ea atom fluss- 
spatssyradt natron och en atom vattenhaltig 
flusspatssyra. Na F -f Aq* F. 
Neutrait Jlusspatssjradt natron^ Detta 
salt fas, utom genom den rena flusspatssyrans 
snättning med natron» ganska lätt af det dub- 
belsalt som bildas då kiselhaltig flusspatssyra 
mättas med natron, hvilket salt längre fram skall 
beskrifvas. lood. af det torra dubbelsaltet blan- 
das med 1 12 d. vattenfritt basiskt kolsyradt natron 
och så mycket vatten att massan utgör en tunn 
välling, b vilken kokas så länge någon fräsning 
fortfar. Massan hårdnar om en stund till en 
klump, som upptages, rifves till pulver och ko- 
tas åter till dess att all fräsning upphört, hvar- 
efter det olösta utkokas med vatten så länge nå- 
got salt löses. Ändamålet med denna behand- 
ling är att undvika kiseljordens gelatiiiering, 
hvarigenommanskullefa enutsväldmassa^ur hvil- 
ken det tröglösta natronsaltet med svårighet ut- 
lakas och blifver kiselhaltigt, emedan denna jord- 
art, afskiljd ur dess föreningar med flusspats- 
syra, har en betydlig grad af lÖsligliet i vatten. 
Saltets upplösning afdunstas, h varunder det kri- 
stalliserar. Under långsam afdunstning sätter 
det sig på kärlets botten; under inkokning bil- 
dar det en. hård skorpa på ytan. Då vätskan 
hunnit en viss grad af concentrering, begynner 
