deraf afsätter intet under afsvalning. loo d, 
"vatten af + i6° kunna hålla 4 flusspatssy- 
radt natron upplösta, d. ä. en del af saltet for- 
drar 20.8 d. vatten att upplösas. Likväl får 
man icke en så mättad soiution annorlunda än 
då en mättad upplösning blifvit afdunstad så 
att den kristalliserar. Den kallnade vätskan har 
då denna salthalt; men kokar man saltet med 
vatten, tills det sätter hinna på jtan, så får 
man sällan i den silade vätskan mer än i d. 
salt på ^3 d. vatten, Det upplöses tillika gan- 
ska långsamt i vatten, så att, om saltet ej är 
rifvet till ett ganska fint pulver, går det 
en lång tid ut innan lösningen blir mättad. 
Af alkohol löses det nästan alldeles icke; dock 
lemnar alkohol, digererad med detta salt, efter 
afdunstning, en ringa hinna af flusspatssjradt 
natron. Jag har icke kunnat frambringa något 
basiskt flusspatssjradt natron. Med litet kisel- 
jord sammansmälter det, vid en temperatur som 
ej smälter det rena saltet, men ingen kiselhal- 
tig flusspatssyra utvecklas vid glasets smälthetta. 
Flusspatssjradt Lithion» a. Surt, Detta 
isalt är den lösligaste af flusspatssjrans förenin- 
gar med lithion, men det oagtadt temmeligen 
tröglöst. Det anskjuter under afdunstning i små 
kristaller, h vilkas form jag ej kunnat bestäm- 
ma; smakar surt och decomponeras, i glödghing 
med lemning af det neutrala saltet, Neutralt 
flusspatssjradt lithion är ganska svårlöst i vat- 
ten, ungefar som kolsjradt lithion. Lösningen 
afsätter på jtan under afdunstning små kristal- 
ler, som efter vätskans intorrkning bilda ett hvitt 
mjöl, hvari kornen under mikroskopet visa sig 
ogenomskinliga. Smälter vid börjande glödg- 
