3o3 
samrnanJragande. AfdunstacI ger den ett tii- 
stalliniskt salt, som ej mera fiillt lÖses i vatten i 
utan lemnar ett basiskt> under dét att ett salt 
med öfVerskott på syra upplöses. Kotas denna 
upplösning så fälles en del af jorden. GayLus- 
sÄc och Thenard anföra att salter af ytter- 
jord, herylljord och zirkonjord fällde, äfven med 
sura upplösningar af flusspalssyrädt alkali, gifva 
en alkalisk vätska, utan att fällningen visar tec- 
ten af fri syra. Jag har redan vid analysen 
af natift flusspatssyradt cerium *'-^) visat att det- 
ta med rena malerialier icke inträffar. Vid de 
försök jag nu anställt, äfven med kiselhaltiga sal- 
ter, inträffade det icke eller på annat sätt, än att 
jordsaltets sura reaction försvann och det flus- 
^patssyrade saltets alkaliska blef qvar> om ' det 
sistnämnda var i Öfverskott. 
Flusspatssyrad manganoxidul i vat« 
ten med tillhjelp af öfverskjutande syra, men 
afsätter sig under afdunstning, dels i pulfver- 
form och dels i små orediga kristaller, som sed- 
de i massa, hafva en dragning åt amethyströdt. 
Sönderdelas icke af bränning. Flusspatssjrad 
manganoxid erhöll jag, då natift oxidhydrat slam- 
mades och sedan löstes i flusspatssyra. Lösnin- 
gen var djupt mörkröd och afsatte under fri- 
villig afdunstning mörkbruna prismatiska kri- 
staller, af hvilka de smärre voro genomskinliga 
rubinröda, liknande kristaller af Rothgulden. 
De gifva rosenrÖdt pulver. Lösas i en ganska rin- 
ga qvantitet vatten utan att sönderdelas, men 
• *) Recherches Physico^-Chimiques par Mrs. GayLussac 
et Thenard II. 27. 
**} Alli. i Fysik, Kemi och Mineralogic VI. p. 71. 
