3l2 
togs den forsla fjerdcjclelen af den öfvcrdistille« 
rade syran, hvari Idseljorden skulle befinna sig, 
särskilt och användes ej till detta försök. En 
så renad syra användes dessutom till beredning 
af alla de fluater, dem jag redan beskrifvit. 
Pen mättades med kolsyrad kalk, dock så att endel 
af syran blef fri i vätskan ; h va ref ter den på en 
tratt af platina tvättades. I förutsättning att den 
liunde ännu hålla en portion kiseljord, öfvergöts 
den med concentrerad saltsyra, lemnades med 
denna en timma utan att uppvärmas , blandades 
sedan med vatten och tvättades så länge det ge- 
nomgående vattnet höll ringaste spår af upplöst 
emne, h var till en ganska lång tid fordrades. På 
detta sätt skulle äfven den sista portion kisel- 
jord bortföras i form af dubbelsalt med flusspats- 
syra och kalkjord. Såsom ett bevis på kiseljor- 
dens fi ånvaro, anser jag då flusspatspulvret, ef- 
ter glöclgning, kan fugtas med ren flusspatssyra, utan 
att minsta uppvärmning kännes, emedan den rin- 
gaste kiselhalt uppväcker värme. Af den så be- 
redda flusspatssyrade kalkjorden, rifven till fi- 
naste pulver och länge digererad med concent- 
rerad svafvelsyra, samt slutligen efter den öf- 
verflödiga syrans förjagande, glödgad till dess 
inga sura ångor mera derifrån utvecklas, erhöll 
jag I74'9> *7'^j och 175.13 procent af flusspa- 
tens vigt gips. Jag antager det medlersta af 
dessa tal, nemligen 175, för att komma sannin- 
gen närmast. Af alla de fluater jag försökt var 
den flusspatssyrade kalken det enda, som jag 
lunnat någorbjnda fullkomligt befria från dcw 
sista portionen kiseljord. Efter det anförda för- 
söket består detta salt af 
Flusspatssyra 27.5225 100 
liulkjord 72.6775 366 
