3^18 
flusspatssyracle mctaflsalter. Jag har undersökt 
dem med kopparoxid, zinkoxid och nickeloxid. 
Dessa dubbelsalter äro lösliga i vatten och 
i allmänhet lättlÖstare än de enkla metallsalter- 
na och sönderdelas icke vid återupplÖsning så- 
som desse, ehuru de dela lerjordssaltets egen- 
skap att i solid form ganska långsamt upptagas 
af kalt vatten. Kopparsaltet är blekt blägrönt, 
nickelsaltet blekt äpplegrÖnt, zinksaltet ofärgadt. 
Be äilskjuta alla tre under frivillig afdmistning; 
i- länga prismatiska nålar, hvilkas upplösning k 
vatten fälles af ammoniak, som afskiljer ett alu- 
niinat af oxiden. Jag har icke fullföljt vidare 
denna serie af dubbelsalter, och jag har härvid 
endast haft för afsigt, att följa den så långt som 
fordrades för att antyda den benägenhet flusspats- 
syran har att förenad med oxMer, som äfven i 
den ringaste mån fÖrmå spela rolen af syror, 
ingå dubbelsalter med andra fluater, der den-, 
electronegativare oxiden, eller den svagare sy-i 
ran, befinner sig såsom basis och icke såsom 
syra, och hvarpå det följande kommer att in- 
nehålla en kedja af exempel. En lika serie med 
den lerjorden ger, frambringa äfven andra flua- 
ter med baser som hålla 3 atomer syre, t. e. 
med chromoxidulen, jernoxiden, och i allmänhet 
gifva desse olösliga ellersvårlösla dubbelsalter med 
samma baser. Vanligen afsätta sig de olösliga^ 
först då blanningen till deras frambringande» 
uppvärmes. Dubbelsalterna af flusspatssyrad 
chromoxidul och flusspatssyradt alkali äro gräs- 
gröna pulverformiga,med jern-oxid blekt halm- 
gula eller nästan; färglösa fällningar. 
De sura flusspatssyrade alkalierna likna 
surt svafvelsyradt, rinsyradt och oxalsyradt 
kali eller natron i sin benägenhet att för- 
