323 
Det beqvämaste föreföll mig vara, att gemen- 
samt utfälla flusspatssyra och kiseljord med na« 
tron i form af den svårlösta förening, som af 
denna basis erhålles, och att sedan afskilja ki- 
seljorden medelst dubbel decomposition ur den 
återstående vätskan. Men fÖr att begagna den- 
na method måste det svårlösta natronsaltets 
sammansättning vara bekant, b vilken likväl, en 
gång känd, gör resten af analysen öfverflÖdig. 
Sedan jag genom ett analytiskt förfarande, 
som längre fram skall anföras, funnit halten af 
flusspatssyra och kiseljord i natronsaltet, före- 
tog jag analysen af den flusspatssyrade kiseljor- 
den på följande sätt: Gasen leddes i distilleradt 
vatten, som beständigt omsvängdes, så att icke 
tilledningsrÖret kom att råka vattnet, och när 
vätskan blef så tjock, att den icke mera kunde 
omskakas, upphördes med gasens tilledning och 
vätskan silades, hvarefter kisel jorden tvättades 
så länge det genomgående rodnade lakmuspap- 
per. Den återstående kilseljorden vägde efter 
glödgning 1.263 gr. Vid ett motprof på en an- 
nan portion inlades den tvättade och torkade 
kiseljorden i en retort af glas och glödgades, 
hvarvid endast vatten och ingen flusspatssyra 
erhölls. Jag anförer detta, emedan man af 
Tménards och GayLussaCs försök har anledning 
förmoda att det som af vatten fälles ur den ki- 
selhaltiga flusspatssyregasen skulle vara en för- 
ening af mera kiseljord, med mindre flusspats* 
syra, h vilket likväl icke synes vara händelsen. 
Den genomgångna surare vätskan blandades 
med kolsyradt natron, sä länge någon fräsning 
uppkom, hvarefter det svårlösta dubbelsaltet 
som fälldes upptogs pä ett vägdt filtrum, tvät- 
tades och intorkades i en vägd platinadegel^ 
