sä att saltet i den vätska , hvaraf massan pA filt- 
rum var genomträngd, icke förlorades. Dub- 
belsaltet vägde 8.99 gr. och svarar emot 3.o53 
gr. flusspatssjra och, med begagnande af den 
äldre atomvigten för kiseljorden, emot 2,gg/^ g\\ 
kiseljord, h vilket efter hvad jag nedanför kom- 
mer att anföra, dock är något litet för- 
mycket. Den vätska som blifvit mättad med 
natron blandades med tvättvattnet af kiseljor- 
den, öfvermättades med kolsyradt natron och 
försattes med en upplösning af kolsyrad zinko- 
xid i caustik ammoniak, hvarefter vätskan af- 
röktes till nära torrhet. Saltet löstes i varmt 
vatten och kiseljorden, som nu hade förenat sig 
med zinkoxiden till ett silicat, kunde bättre ut- 
tvättvas utan att upplösas. Efter skedd uttvätt- 
ning upplöstes zink-silicatet i salpetersyra och 
afröktes till torrhet, hvarefter den salpetersyra- 
de zinken löstes i vatten, försatt med litet syra, 
och kiseljorden blef olöst. Den vägde efter glöd- 
gning 1.397 S^' ^Q^^ silade alkaliska vätskan, 
som nu höll kolsyradt och flusspatssyradt na- 
tron, mättades i det närmaste med ättiksj^ra, 
men bragtes ej till full neutralitet, för att und- 
vika en möjlig förlust af flusspatssyra under af- 
dunstningen. Saltet öfvergöts efter intorrkning 
med en blandning af spiritus och ättiksyra, som 
utdrog det återstående lilla öfverskottet af kol- 
syradt natron och lemnade flusspatssyradt na- 
tron q var, hvilket glödgadt vägde 2.912 gr. och 
svarar emot 0.787 gr. flusspatssyra som således 
hade utgjordt tillsamman 3.o53 +• 0.787 = 3.84 
gr. hvilka varit förenade med 5.554 gi'» kisel- 
jord, d. ä. 100 d. flusspatssyra äro i flusspatssy- 
rade kiseljorden förenade med i44-5 ^* kisel- 
jord. Ehuru detta tal icke är fullt precist. 
