32$ 
såsom vi längre ned skola finna, så är det likväl 
tillräckligt noggrant för alt bevisa att i denna 
förening, flusspatssyrans atomvigt har samma 
I förliållande till kiseljordens, som i alla neu» 
trala flaater. 
Nu är åter frågan: huru mycket kiseljord 
har vattnet afskiljt från flusspatssyran ? Ett 
ibland ändamålen med detta försök var att be- 
stämma denna punkt. Af de 5.554 kiseljord 
som erhållits, hade i,263 gr. blifvit afskiljde af 
vatten, hvilket är något mindre än J af hela 
liselhalten; detta öfverensslämraer med J.Davy*s 
försök; men detta resultat är härvid i så måtto 
origtigt, som under den afskiljda kisel jordens 
tvättning en del af jorden upplöses af vattnet 
och ju längre tvättningen fortsattes, ju mindre af 
kiseljorden blir qvar,hvarröre och det genomgåen- 
de vattnet fortfar oupphörligt att efter afdunstning 
lemna en betydlig fläck af kiseljord. För att 
således bedöma hvad den flusspatssyrade kisel- 
jorden blir genom vattnets åtkomst, måste man , 
sedan proportionerna af gasens beståndsdelar äro 
kända , undersöka de relativa förhållanden, hvari 
syran och jorden befinna sig, i den liqvida de- 
len af ett- med kiselhaltig flusspatssyrega<2r, så 
nära som möjligt, raättadt vatten, hvilket man 
låter afrinna från kiseljorden. Om detta mät- 
tas med en upplösning af kolsyradt kali, med 
den försigtighet att vätskan icke får öfverskott 
på alkali eller syra, och, sedan fällningen är 
frånsilad, den syrliga lösningen afdunstas, så 
återstår endast en ganska ringa qvantitet af sam- 
ma förening som fällt sig, och som nu bildar 
små åtskiljda kristaller på kärlets botten. Om 
man åter anställer samma försök med den sva- 
gare syra, som fås under kiseljordens tvättning, 
