326 
så gelatinerar den afclunstade vätskan vid en 
viss grad af coucentrering. Sa»nma resultat er- 
hålles med ännu mera tillförlitlighet, om den 
liqvida syran blandas med saltsyrad baryt, sä 
länge någon fällning inställer sig, hvarvid ett ba- 
rytsalt, till sin sammansättning svarande emot 
lalisaltet, fälles och i vätskan återstår endast 
fri saltsyra med saltsyrad baryt Den svagare 
syran deremot ger efter fällningens afskiljande, 
under den sura vätskans afrökning, slutligen ge-- 
latinerande kiseljord. Dessa försök bevisa att 
vattnet, vid sin åverkan på gazformig flusspats- 
syrad kiseljord, frambringar en liqvid kiselhal- 
tig flusspatssyra , i hvilken syran och kiseljor- 
den befinna sig i samma förhållande som i de 
olösliga salterna af kiseljord och kali eller baryt 
med flusspatssyra. Detta förhållande ar, såsom 
jag längre fram skall visa, sådant att -f- af kisel- 
jorden frånskiljes och ersattes af vatten, så att 
i den liqvida syran kiseljorden håller 2 gånger 
så mycket syre som det vatten, som i den af- 
skiljda jordens ställe inträder i förening med sy- 
ran. Af det anförda är således klart, att den- 
na syra kan fås ren, endast i en concentrerad 
form, och att ju mer den fÖre silningen är ut- 
spädd, ju mera kiseljord innehåller den upplöst 
i det vatten hvarmed syran är utblandad. 
Jag anser såsom genom dessa försök ådaga- 
laggt; 1:0 att den gazformiga kiselhaltiga Jlus-" 
spatssjran är så sammansatt j, att sjran och 
kiseljorden hålla lika qvantum sjre j d* ä. att 
3 atomer af syran förenas med 2 atomer af kisel- 
jorden j, och 2:0 att i den liqvida syran \ af 
flusspats syran släppt sin kiseljord, för att i dess 
ställe förena sig med vatten^ d, ä. består af 3 
