328 
går deri i egenskap af basi^, men det har icke 
velat lyckas. Jag liar destillerat flusspatssyrad 
liselbaryt med conceutrerad svafvelsyra, men 
dervid utvecklas först mycket gazformig flus-» 
spatssyrad kiseljord, som gelatiaerar i vatten, 
och mot slutet får man en liqvid syra, 
som för det mesta är conceutrerad flusspatssy- 
ra, Äfven sådana salter som innehålla mycket 
Jiristallvatten, t. ex. flusspatssyrad kiseUkoppar 
och kisel-nickel gåfvo samma resultat. Man kau 
genom afdunstning till en viss grad concentrcra 
den utspädda syran, men slutligen begjaiuer den 
att afdunsta i lika förhållande med vattnet; den 
kan då concentreras öfver svafvelsyra i lufttomt 
rum; men långt innan den hinner den redan 
omtalade graden af concentrering förflyger sy- 
ran med vattnet, och man får recipienten der« 
af angripen. Bästa sättet att erhålla denna sy- 
ra i conceutrerad form , är att i små portioner 
hlauda fint fördelad kiseljord till flusspatssyra, 
utspädd med 2 till 3 gånger dess vigt vatten, 
b vilken man artilicielt afkyler. Den löser ki- 
seljorden lätt till dess den fått den liqvida sy-» 
rans sammansättning, livad den derutöfver upp-» 
tager af jorden bortgår i gaz. 
Då kisel haltiga fiusspatssyrade dnbbelsalter 
jsom hålla kristall vatten upphettas \ glaskäil till 
en så hög temperatur att den flusspatssj^rade ki^ 
seljorden begynner utjagas, så får man ett h vitt 
sublimat, som man i första ögonblicket lätt 
gkuUe taga för ett ammoniaksalt ; men som , vid 
betraktande med microskop, visar sig bestå af 
klara droppar, hvilka kunna oförändrade afde- 
stilleras från ett ställe till ett annat, så länge 
kärlet är fylldt med kiseihaltig flusspatssj-regaz; 
mm ii^dm denue blifvit ersatt af atmosfurisk 
