33- 
smält. I öppna kärl Lö'r)ar deu flusspatssyrade 
kiseljordeiis utveckling Innan saltet smälter. 
Det fordrar en länge försatt hetta, for att utjaga 
hela q vantum af fluspatssyrad kiseljord. AfbrackeS 
försöket innan detta skett, så får man en smält/ 
klump, som reagerar alkaliskt och löses trögt i 
vatten, i mon som sÖnderdelningen var mindre 
fullkomlig. ScHEELE omtalar denna återstod så- 
som en liquor silicum, detta är väl i hufvudsa- 
ken ett misstag, men då Scheele endast hade 
lerdeglar till sina försök och de neutrala flus- 
spatssyrade sakerna i smältning upptaga en por- 
tion kiseljord, som de vid upplösning i vat* 
ten lem na olÖst, sä förstås detta lätt. Likväl 
inträffar detta plienomen afven till en ej obetyd- 
lig del då försöket sker i öppna platina^deghir p 
särdeles då man begagnar lagen af spiritus till de- 
ras upphettande, emedan det vatten som af 
hrännmaterialet bildas, fäller kiseljord ur gasen, 
i dess första utveckling, och denna jord upplö- 
ses af det smälta saltet. Derföre, då jag ville 
sönderdela dessa salter, för att väga det återstå- 
ende fluatet, ställde jag trenne betäckta platina- 
deglar utom hvarandra emellan kol, och lade 
saltet, som skulle sönderdelas, i den innerstd. 
Insidan af den första, eller yttredegeln, och utsidan 
af den andra befunnos då vanligen tjockt Öfver- 
dragna med kilseljord. Flusspatssyradt kiselkali 
löses eller förändras icke af en lösning af cau- 
stikt eller kolsyradt kali, i luftens vanliga tem- 
peratur; men kokas de tillsamman så utvecklas 
ur det kolsyrade alkalit kolsyregas och alitsam- 
man upplöses ; vätskan kan under kokning con- 
centreras utan tecken till anskjutning. Denna 
upplösning är likväl icke en bjott upplösning! 
IC V. A, HandU 183I , Si. It 
