34t 
fltisspatssyrad ammoniai, Llandad fijed iiseljord» 
I Om det träffas af vatten, så afskiljes, såsom 
J. Davy visat, kisel jorden i gelatiueradt tillstånd, 
hvaraf nian lorde kunna sluta^att den varit che- 
miskt förenad och icke mekaniskt blandad med 
I saltet. Detta salt hörer följaktligen troligast till 
den klass af föreningar som få namn af fluo- 
silicater, 
Flicsspatssjrad kisel-^baryt fås Lästj, då en 
upplösning af saltsyrad baryt blandas med li- 
qvid kiselhaltig flusspatsjra. Vätskan grumlas 
ej genast, men efter några ögonblick begynner 
dubbelsaltet fälla sig i form af små kristaller. 
Det är så svårlöst i vatten, att man på detta 
sätt kan utfälla nästan bela barytbalten; vätskan 
bållev fri saltsyra,, som icke i märkbar mån 
ökar saltets löslighet» Fälles det ur en kokhet 
och något utspädd upplösning, så afsätta sig kri- 
stallerna långsammare och blifva något större, 
jnen i alla fall mikroskopiska.. De bilda pris- 
nier med en ganska lång tiiispetsning. Kokas 
detta salt med yatten , så upplöses en ganska 
ringa portion, som, då vattnet öFverlemnas åt 
frivillig afdunstning afsätter sig i kristaller. Sön- 
derdelas i glödgning lätt med lemning af flus- 
spatssyrad baryt. Det innehåller icke kristall- 
hatten. 
Flusspatssfrad Idsel-halk lan äfven erhål- 
las då slammad flusspat och fint fördelad kisel- 
jord digereras med utspädd saltsyra och sedan 
vid en lindrig värme afdunstas, då kalksaltet 
anskjutcr i kristaller. Bäst och säkrast fås det 
likväl, då till den liqvida syran sättes kolsyrad 
kalkjord, så länge den löser något. Detta salt 
är icke utan öfverskott på syra lÖsligt i vatten 
och det aaskjuter, i mon som detta öfverskott 
