34« 
ifdunstar. Det ger ganska rediga kristaller, som 
sjaas vara fyrsidiga prismer med snedt afskur-. 
Jia ändar. Sönderdelas af vatten, som lem nar 
olöst fliisspatssyrad kalk, samt kiseljord och vatt- 
net innehåller en upplösning af dubhelsaltet i 
den på det sättet bildade liqvida kiselhaltiga 
flusspatssyran. 
Flusspatssjrad kisel-strontian är ett, genom 
öfverskott på syra, i vatten ganska Jättlöst salt, 
Efter afdunstning erhålles det under vätskans 
afsviilning i stora kristaller, som hilda kortä 
fyrsidiga prismer, hvilka icke äro fullt rätvink- 
liga och hafva en tvåsidig tillspetsning från 
prismets motsatta spettsigare vinklar, kristallerna 
tlifva emaljhvita och förlora sin genomskinlig- 
het, då de upphettas. Saltet innehåller kristall- 
vatten, hvars myckenhet jag icke bestämt. Det 
kristalliserade saltet sönderdelas till någon del, då 
det upplöses i vatten, och lemnar en blanning 
af kiseljoi d och flusspatssyrad strontianjord olöst , 
likväl i mindre mängd än kalksaltet. Denna olikhet 
i barytjordens och strontianjordens förhållande i 
dessa dubbelsalter, ger ett ganska lätt och så 
jiära som kan behöfvas, precist sätt, för att vid 
analytiska undersökningar åtskilja barytjord och 
strontianjord qvantitatift och qvaUtatift, Man 
upplöser båda de blandade jordarterna i saltsy- 
ra eller ättiksyra och tillsätter liqvid kiselhaltig 
flusspatssyra, som utfäller barytjorden, hvaref- 
ter fällningens vigt bestämmer barj^tjordens. 
En ganska ringa quantitet svafvelsyra utfäller 
den i vätskan återstående barytbalten, utan att 
ännu verka på strontianjorden ; vätskan silas, 
afdunstas till torrhet och sönderdelas med svaf- 
velsyra, hvarefter strotianjorden väges såsom 
j^valvelsyrad. 
