349 
liseljor4i, som glödgad vägde ^2. i i p. c. Vät- 
skan mättades med ättiksyra, lemnades i 24 tim-^ 
mar i ett öppet kärl till kol-sjrails afdunstning, för- 
sattes med caust. ammoniak och fälldes i tillslutet 
kärl med saltsjrad kalk, livar vid erhölls flusspats- 
syrad kalk, som glödgad vägde 78 p. c. Den var så- 
ledes sammansatt af neutral flusspatssyrad kalk 
och kiseljord i det förhållande, som fordras, för att 
med flusspatssyran bilda den liqvida kisselhaltiga 
flusspatssyran. Om kiseljorden här var bunden 
af en chemisk frändskap, är svårt alt säga; de 
neutrala flusspatssyrad e alkaliernes förmåga att 
i smältning upplösa kiseljord utan att sönderde- 
las, synes tala for en sådan frändskap. 
En annan del af samma lösning i saltsyra 
försattes med saltsyrad kalk och lalldes sedan 
med caustik ammoniak; fällningen, behandlad 
på nyss anförda sätt, gaf i5o p. c. svafveLsyrad 
kalk, svarande emot 62. 25 p. c. kalkjord, 19 
p. c. kiseljord, samt 65. 67 p. c. flusspatssyrad 
kalk, svarande emot 18. 04 flusspatssyra, Af- 
drager man här den llusspatssyrade kalken, så 
återstår en förening af kiseljord och kalk jord , 
hvari den förra håller 2 gånger den sednares 
syre, och det hela, som troligen snarare är en 
chemisk förening, ett verkligt fluosilicat, an en 
blott blandning, är sammansatt af en atom kalk- 
iisilicat och 3 at. flusspatssyrad kalkjord. Det är 
just samma förening, som erhålles, då apophyl- 
lit , upplöst i kall salpetersyra eller saltsyra, 
fälles med caustik ammoniak , och som flere 
chemister tagit för att vara lerjord* Upplöses 
mineralet i värme, så förflyger kiselhaltig flus- 
patssyra och denna fällning erhålles icke, om 
den sura lösningen varit afduhstad till torrh«|. 
