rio; 2:clo forti indiviso, parum breviori quam 
sequentibus, apice divisis. 
P, ventrales multo miiiores quam pectorales, 
radiis 7 (vel 8 in c); l:o longissinio filiformi, 
apice ad \ sequeiitem superaiite; 2:o et reliquis 
gradatim brevioribus, nec ut in priori formatis. 
Dessa besynnerliga fiskars lefnadssätt är obe- 
kant. Af de få underrättelser som lemnas af 
Ström, Gunnerus, Fabricius ocb Nilsson ser man 
att de äro egentliga liafsfiskar, som lefva på det 
stora djupet. De fångas troligen tillfälligtvis jemte 
torsk och längor (på 80 — 120 famnars djup). Fa- 
bricius tror att hans art fortplantar sig om vin- 
tren eller våren. Denna fiskform tyckes vara ut- 
bredd öfver alla de stora hafven på jorden. Utom 
Norden känner man följande arter: 
3. M. (Lepidol.) ccelorhjnchus Risso Icht. de Nice 
p. 200, från Medelhafvet. Den skall i de 
flesta hänseenden, (fjäll, andra ryggfenans läge 
&c. &c.) likna M. Strömii; men den säges 
hafva främsta ryggstrålen slät och ett vida 
mindre antal strålar i de 2 långa fenorna; 
"museau festonne"; en benknöl på förlocket. 
4. Macrourus atlanticus Love, Zool. Proc. 1839 
p. 88. Kanske ej skild från föregående? Vid 
Madera. 
5. M. (Lep.) trachyrhjnchus Risso 1. c. p. 198; från 
Medelhafvet. Nosen ganska långspetsig, fjällen 
kölade, ryggfåran taggkantad; 2 rfn. räcker 
framom anus &c. &c. 
6. M. (Lep.) australis Richardson Zool. Proc. 1839 
p. 100, från van Diemens land; främsta 
