19 
kuöL Svansen är lång (se lorul) , teinligen smal, 
tätt betäckt af korta hår, som dölja ringarne. 
Honan har 8 spenar: 4 på bröstet, 4 på buken, 
som på arvalis, blott sittande något närmare me- 
dellinien; alla bröst vårtorne sitta bakom frani- 
fbtterne. 
Skelettet (af den först beskrifna hannen) har 
7 hals-, 13 rygg-, 5 länd- och 5 hopvuxna bäcken- 
kotor. Svanskotorna äro 18, hvaraf den sista är 
ytterst liten och rundad (rudimentär). Refbenen 
äro 7 ägta och 6 falska. På bäckenet är os ischii 
vida starkare böjdt än hos A. arvalis, så att det 
bildar en obetydligt trubbig vinkel, nästan som 
på slägtet Mus. Cranium och tänder beskrifva^s 
längre ned jemte dem af de öfriga arterna. 
Arvicola glarcolus finnes tämligen ymnig 
i vestra delen af Småland. Jag har från Odensjö 
socken erhållit flera exemplar af olika åldrar, 
fångade om hösten och vintren 1839 och 1840, 
i tufvig ängsmark, bland buskar och sjuåskog. 
Dessutom finnes på Riksmuseum ett exemplar, 
som eldigt påskrift är taget vid Luleå d. 1 Aug. 
.1835, och från Kuopio i Finland har Herr W. 
v. WrxiGHT hitfört ett exemplar. Den är förut 
funnen i England, Frankrike, Tyskland, Dan- 
mark och södra Ryssland, samt i Sibirien på 
denna sidan Ob. 
2. ARVICOLA rutilus gulgrå , ryggen ljust röd- 
brun; svansen kortare än | af kroppen , lång- 
hårig och tjock. 
Mus rutilus PalL No v. Sp. GHr. p. 246 
(med anatomi). — Mjodes rutilus PalL 
Zoogr. 1 N:o 103 p. 177. — Hjpudceus ru- 
tilus Brants Muizen p. 70. — Lemmus ruti- 
