29 
smalare i aedra iiudaii. Uiulerkäkens tänder 
voro nedåt öppna liksom hos de föregående 
arterne. 
Cranium 23 millimeter långt; liknar ganska nära 
det af föregående art, men är bakat starkt 
kullrigt, nosen framåt starkt afsmalnaiide och 
näsbenen betydligt nedböjda. 
Ifall man vill med ett särskilt Svenskt slägt- 
iiamn urskilja arterne af slägtet Arvicola, så äga 
vi ett ganska passande, nemligen Sork ^ h varmed 
man i Östergötliland och flera provinser benäm- 
ner större rått-arter som gräfva i jorden. Man 
kunde då kalla: 
Arvicola arvalis: åkersork. 
— amphibius: vattensork (eller MuUsork, 
såsom den ofta, tillika med 
Mullvaden, benämnes af 
landtfolket). 
— rutilus : rödsork •••). 
— glareolus: ängs-sork. 
*) Vid synonymien till denna art, på det redan färdi- 
ga förra halfai-ket bör tilläggas: Arv. (Hypndaeus) 
glareola Keyserling et Blasius VVirbelth. Europas, 
1, pag. VIII och 34. 
Enligt underrättelser i bref har Professor Nilsson 
i Lund erhållit ui-sararna båda nya arterna inonti 
Sverige; jag känner ej från h vilka frakter. De kom- 
ma att intagas uti den nya upplaga af Skand. 
Fauna, som snart är att vänta. 
