49 
i Norrige, samt att de blott uppehålla sig vid 
Christiania några dagar under flyttningstiden. Han 
hade då njligeji sett dem vid vattenpölarjie kring 
staden; men då vi d. 27 Maj gingo ut att söka 
dem, voro de redan bortflyttade. Under fort- 
sättningen af resan såg jag på Dovrefjeld blott en 
enda M. flava, hvars färg dock ej med full sä- 
kerhet kunde urskiljas. Kring Trondhjem funnos 
de ej vid midsommarstiden, ehuru jag i flera da- 
gars tid flitigt spanade efter dem. Vid Ham- 
merfest kunde jag ej heller få någon underrät- 
telse om dem; men vid ankomsten till Alten, 
d. 20 — ^25 Augusti , träffades de temligen j^iinigt, 
familjvis. I hvarje liten flock urskildes alltid den 
svarthufvade gamle hannen. Här sågos de flyga 
oroligt omkring på torra ställen, hade samma 
läte, samma skygghet och i allmänhet fullkom- 
ligt samma lefnadssätt, som iakttages hos den 
vanliga varieteten, sedan ungarne äro utflugne. 
I September voro de öfverallt bortflyttade från 
Lappland och Norrland. Denna varietet flyttar 
således till Norden, dels Öfver Jutland till Nor- 
rige, dels någon östlig väg till Finland. På den 
förra vägen anländer den betydligen sednare än 
den andra varieteten kommer till Sverige, nem- 
ligen midt i Maj. Båda måste dock öfvervintra 
i Afrika, ty jag känner ingen uppgift som anty- 
der, att något större antal skulle Öfvervintra i 
södra Europa. Men der träffas dessutom en an- 
nan varietet, som qvarblifver under fortplantnings- 
tiden; vi skola nedanför lemna en jemförelse mel- 
lan dem alla. I Dalmatien och på öarne i Me- 
delhafvet finnes äfven en svarthufvad varietet 
(M. Feldeggi och cinereo-capilla). Af de arbeten, 
hvaruti denna är beskrifven, kan man ej inhämta 
huruvida den qvarblifver der öfver sommaren, 
K, v. Acad. HandL 7840, ^ 
