50 
eller blott visar sig under flyttniugstiden, men 
genom en jemförelse mellan exemplar derifrån 
med våra nordliga, slutar jag, att åtminstone en 
del qvarstadna ■•'). Temminck nämner ej vid hvil- 
ken årstid han sett de svarthufvade exemplaren 
i Belgien och på N. V. Tyska kusten; men i 
Isis 1837 omtalar Bp.ehm denna fogel (hvaraf 
han till och med urskiljer flera subspecies) såsom 
högst sällsynt förekommande i Sachsen, under 
flyttningen vår och höst. Han hade skjutit en 
d. 11 Maj, hvilket temligen väl träffar in med 
dess ankomst till Norrige. Dessa äro de enda un- 
derrättelser jag kunnat samla om denna fogels 
flyttningsväg, men för att underlätta forskningen 
derefter, skall jag nedanföre lemna en karakteri- 
stik af alla de varieteter af M. flava som jag haft 
tillfälle att se. Då fogeln vid ankomsten till Chri- 
stiania har sin fulla sommardrägt, utan lemning 
af vinterdrägten , bör den redan länge förut kmi- 
na väl igenkännas. 
För många år tillbaka erhöll jag i bref från 
framl. Professor B. Fries följande underrättelser 
om Gulärlorna i norden, hvilka han hade obser- 
verat på sin resa dit år 1821: 
"Vid Luleå sågs Gulärlan d. 10 Maj, pä sän- 
ka ängar." . . . "Vid Juckasjärvi hade den ägg 
d. 25 Juni. Boet liknade det af M. flava i Skåne, 
men inneköll renliår och nöthår i stället för ta- 
gel. I ett bo sågs 7, uti ett 6, annars 5 ägg.'* 
*j Jemf. Brucb: Isis 1832 p. 1106, som bevisar att 
M. Fcldeggi ej är skild art från flava. Båda finnas 
tillhopa i JJalmatien "im Friihlinge iind Friilisora- 
mer." S 8 är antingen den engelska varietetea 
eller e(t ex. i vinterdrägt; N:o 9 är den vanliga M. 
flava. 
