52 
vanlig hos de sydliga svarthufvade varieteterne, 
och förekommer ofta hos båda de nordliga; des- 
sas och den engelska varietetens bakklo är annars 
oftast lika med tån (8^ millim.). 
Föröfrigt visa alla de nedanför uppräknade 
varieteterna af M. flava (äfven den Engelska och 
Afrikanska) en nästan förvånande öfverensstäm- 
melse i form och dimensioner ^''). De högst obe- 
tydliga variationer som förekomma, träffas alde- 
les lika hos alla varieteterna. Ja o- öf verk ar nu 
till en mera detaillerad beskrifning af arten, dock 
med uteleranande af livad som finnes derom i 
alla handböcker. 
Motacilla Jlava Gloger (Handb. 1. p. 257). 
Rostrum ad ang. frontis 12 millim., ante foveam 
narium 9, cum cranio 33; Cauda circiter 73 (42 
millim. ultra alas). Ala flexa circa 80; tarsus 24. 
Remiges 6 — 15 apice obtusae, leviter emarginatae; 
16:a extrorsum aiigustata, apice obtuse rotunda ta, 
aequalis primae. Differentia remiguni 3 — 4 paullo 
excedit dimidiam diff. inter 4 — 5 (quod minus 
recte a KeyserlizsG et Blåsig: Wirbelth. Europas 
p. 175, exprimitur). Tarsus antice suturis 7 evi- 
dentissijne divisus. Unguis posticus longitudine 
*) Jag bar ej sett någon nordisk Giilärla som haft 
stjerten 3| — 3| tyska tum lång, såsom Brehm upp- 
gifver (Ilandb. p. 343), ulan alla hafva öfverens- 
stämt med det mått han uppgifver för den tvska 
GulärJan p. 344. Stjerten är nemligen 73 (72 — 74) 
millimeter lång, d. ä. 2^ tyska, eller ncira 3 vanliga 
svenska tum, säsom Nilssox anforer i Skand. Fauna. 
Möjligtvis kan Bbehms uppgift linrleda sig just fraii 
Nilssons arbete, ifall han nemligen trott, att matlen 
der äro ullorde i deeiu}altum; ty 3 sveuska dec. tum 
utgöra 3i*j Rhen I. tum. 
