mål. v. Sva AB aumälLe att rnaii. vid bes^a tinan- 
de af en annars ganska rik kopparmalm, fått 
oariade råstenar, h vilket han ansåg härröra från 
en f(3r långt drifreu röstning; men h vari nickelns 
uppträdande förmodligen varit den egentlisa or- 
saken till oarten. Den ägdes då af .Majoren Leyon- 
ADT,ER och arfv ingår ne efter Assessoreu Bergmax. 
Året derefter npptäckte v. Svaab gediget guld å 
en del af den till grufvan anslagna bergstrakt, 
och ett bolag formerades för guldets tillg<xiogö- 
rande, h varvid denna del af området fick nanm 
af Ädelforss. Till detta nya Bolags interessenter 
försåldes då Klefva koppa] gruf va 1739. Efter 
något arbete deri, som få år fortsitttes, kom den 
äter i hvilostånd, till 1750, du den upptogs af 
en Olsson, efter h vilken tid den flera gånger be- 
funnit sig öfvergif\ea och åter blifvit upptagen. 
1826 blef den af Smålands Bergshand tering syn- 
iierl?gv förtjeiite Bergsrådet Aschax ägare deraf, 
h vilken dera nedlagt betydliga kostnader och 
arbeten, som dock fortfarande ledt endast till 
förlusler och gifvit en koppar, som icke kunnat 
garas. 
Bergsrådet Aschan tillsände 'iiig ett pi »i at 
ilen i garningen misslyckade kopparen, h vilket 
på öfre sidan utgjordes af en h vitgrå u^etallisk 
inassa, 30m nedåt öfvergick i koppar af vanlig 
farg. Det hvita lagret deraf visade sig genast 
halLi nickel i myckenhet, h vilken äfven temli- 
gen rikligt ingick i det kopparfärgade. 
Då \rgentan- eller ^« vsilfver-tillverkningeu 
i Tyskland i de sednare åreii tagit en så betyd- 
lig ntveckling, att man (härifrån lx*gynt i Sverige 
låla efli'rhöra nickellillgångar , sökte jag fästa 
llerr Aschans up|)märksinnhet härpå, helst jag 
j|iisåg del sannolikt, att nickelns tillgodogöi*ande 
