71 
möjligen kunde blifva ett vigtigare föremål för 
bergsbruket vicl Klefva, än sjelfva kopparen, h var- 
på tillgången dessutom visat sig ganska ostadig. 
Han beslöt, med anledning deraf, att här- 
öfver anställa försök, hvilka uppdrogos åt en 
skicklig kemist, Herr C. Ullgren, som ådagalade 
att nickeln härstammar från det särdeles rika 
svafvelkisfältet. Vid en resa förliden sommar 
besökte jag Klefva och erhöll prof af den nickel- 
haltiga svafvelkisen, hvilken Herr Ullgren, efter 
dess olika nickelhalt, delat i trenne slag, af hvilka 
det rikaste lärer finnas i stor myckenhet. 
Jag ansåg det mödan värd t att, med egna 
försök, bestämma sammansättningen af ett mine- 
ral, som möjligen kan gifva en ny produkt af 
vår bergshandtering, och har derföre analyserat 
den nickelrikare arten, hvilket arbetes resultat 
jag härmed får äran meddela K. Academien. 
Denna svafvelkis lyder magneten och hörer 
således till det mindre allmänna slag, som kallas 
magnetkis. Den är i massa, utan allt slags tec- 
ken till kristallisation. Den har magnetkisens 
vanliga mörkgula förg, med stark metallglans. 
Brottytan är ojemn och splittrig, de afslagna 
styckena skarpkantiga. Är ej särdeles hård, repar 
kalkspat, men repas af flusspat, och kallas cler^ 
före af grufarbetarne blöt malm. Dess putvep är 
svart, men öfverdrager morteln vid finrifning med 
en mörkt messingsgul, glänsande hinna. Dess eg. 
vigt är 4.674. Den vanliga magnetkisens upp- 
gifves till 4-.63. 
Vid närmare betraktande fiiiner man deri 
lika som mikroskopiska, glänsande droppar, som 
utgöras af små granater, vanligen af rundad form, 
men på hvilka stundom en kristallfacett kan ur-t 
