72 
skiljas. Deii innehåller äfven här och cler kop- 
parmalms-gnistor, men sparsamt. 
Den angripes trögt af kall saltsyra, men lö- 
ses i pulveriseraclt tillstånd temligen lätt yicl 
uppvärmning, hvarvid vätes vafla utvecklas och 
en svart återstod af svafvelkoppar, svafvel och 
granatpulver blir olöst. 
Upphettad till giödgning i en ström af vät- 
gas, bildas vätes vafla, som åtföljes af ett ytterst 
ringa anflog af svafvel, och den förlorar 3f p. c. 
i vigt. Den vanliga rena raagnetkisen förlorar 
nära 5 p. c. 
2.5()2 grammer af mineralet, torkadt vid 
+ 100'^, upplöstes i kungsvatten. Der vid blef olöst 
svafvel, som, på vanligt sätt, mot slutet smälte 
i droppar, jemte ett mörkt pulver, härrörande 
från de inblandade granaterna, som, efter sval- 
lets bortbränning, vägde 0.()ll5 gr. 
Lösningen afdunstades i vattenbad till för- 
jagande af det mesta af den öfverflödiga syran, 
utblandades med vatten odi ammoniak tillsattes, 
till dess att en portion af den bildade fällningen, 
efter en längre stund, åter icke upplöste sig , oak- 
tadt förnyad omröring, h varefter jernoxiden ut- 
fälldes med neutralt bernstenssyr.idt natron, och 
vätskan upphettades till börjande kokninp. Den 
bernstenssyrade jernoxiden tvättades på iiltrum, 
efter hisningens genomgång, först med kallt och 
sedan med kokande vatten, som blandades till 
lösniugen. 
.leruoxidlaUuiugen öfvergöts derefter med kau- 
stlk ammoniak, till bernstenssyrans utdragande, 
saml uUv ill lades. Oxiden glödgades, genom- 
fuklades uu»d ren sal|)elersyra , som i vattenbad 
afrokles, h varefter oxiden åter glödgades och väg- 
de 1.9515 gr. 
