77 
vid glödgiiiiig i vätgas, för liten. Det är således 
klart, att malmeu utgöres af inagiietkis, blandad 
med dubbel-sulfureta af -Gu, Co, Ni, Mn med Fe, 
utan att det låter beräkna sig med någon tillför- 
litlighet, om en eller flera af dessa upptagit 
mer än en atom Fe. I alla fall måste deraf följa, 
att magnetkisens blandning med dessa dubbel- 
sulfureta kan variera på olika ställen i malm- 
stocken, till och med i handstulfer. Så har jag 
t. ex. i ett annat prof, slaget af en annan ända 
af stuffen, fått hälften mer kobolt emot nickeln, 
än i detta, och tydligare halt af zink. 
Blötmalmen N:o 2, som skall hålla något 
mindre nickel, liknar till utseendet fullkomligt 
den nu analyserade; deremot är N:o .i mycket 
dragande i grått, har ett finkornigt brott och för- 
lorar genom glödgning i en ström af vätgas 4 
p. c, ett bevis att den innehåller mera magnet- 
kis än N:o 1. Dess e. vigt är 4.618. ISågra för- 
sök öfver dessa sednares sammansättning, har jag 
i öfrigt icke anställt. 
Undersök/ii// g af sätten att qvantitativt åt- 
skilja nickel oxid och zinkoxid, I K. Vetensk. 
Acad. Handl. för 1820 har jag beskrifvit en me- 
tod att analysera icke oxiderade mineralier, me- 
delst upphettning i en ström af chlorgas, och p. 
239 anfört ett sätt att skilja zinkoxid från nic- 
keloxid, genom upphettning i en ström af torr 
saltsyregas, h varvid chlorzink öfverdistillerar och 
chlornickel blir qvar. Vid ett nu anstäldt för- 
sök på nickeloxiden från Klefva, erhöll jag på 
detta vis först ett surt vatten i ringa mängd och 
som icke innehöll zink, och sedan ett alldeles 
ovägbart hvitt anflog af chlorzink, men som vi- 
sade sig först då hettan var glödgning ganska 
