96 
en i liafsytaii simmande liten Annelid, ej olik 
vår, men mer utbildad och ögonskenligen höran- 
de till ett annat slägte. Den är nästan densam- 
ma, som Johnston beskrifvit och aftecknat i 
Annals of Natural Historj UI p. 293 tal). VI fig. 
2, och om hvilken han förmodar, att den torde 
vara ungen till Linnés jNereis pelagica. Dessa af 
honom och mig sedda djur bära begge på h varje 
sida om hufvudet ett feidikt appendix, på undre 
sidan rikt försedt med vibrerande cilier. Månne 
de blifvande antennerna derur uppkomma ? Denna 
fråga blef för mig olöst, och fötternas bildning, 
som ännu återstod, undandrogs all undei\söknin£f. 
Hade utbildningen längre kunnat följas, hade 
det varit af ringa svårighet att bestämma till 
och med det species, som var för handen. Nu 
kan detta ej ske, och till och med genus torde 
svårligen afgöras. För det första synes det likväl 
af hufvudets skapnad, dess Ögon och antenner, 
att det är ett djur af de fria Annenth'rnes klass, 
Lamarcks Antennati, och bland dessa tyckes krop- 
pens form hänvisa till >iereidernes eller Eunice- 
ernes familj. Af hufvudets form och ögonens an- 
tal skulle man förmoda en Phyllodoce, och arter 
af detta slägte äro ej sällsynta vid \åra vestra 
kuster; men okunnige om fötternas form kunna 
vi härom ej bcstämdt afgöra något. 
Kort och ofuUständi" som denna iakttasfelse 
må synas, torde den dock visa, att åtminstone 
vissa Annclider undergå en slags metamorfos, föga 
mindre märk\ärdig, än den hos insekter och en 
del crust<iceer. Den visar dessutom, att tillväxten 
hos Annelidcrna sker så, alt nya ringar lillkoni- 
ma framom, ej bakom de äldre, och att således 
den sista, bakersta ringen är den äldsta, eller, 
att tillväxten sker strax bakom hufvudet, en lag, 
som 
